Tag dem lige til vognhuset.
Inventarliste, hr. Carson.
Fru Hughes.
Tak, hr. Barrow.
Hvordan får vi det til London?
Bare rolig. Vi får masser af tid til at reparere.
De er sandelig en ægte kunstner.
Det er lige så meget Daisys arbejde som mit.
Hvor meget skal vi tage med, og hvad kan vi købe på stedet?
Heldigvis kan de fleste ting, man kan købe i Ripon,
også fås i London.
Det ved jeg, men man stoler ikke på dem på samme måde, vel?
Det gør du ikke.
Hvorfor skal hun med til London?
Fandt de ikke en afløser til fru Bute?
Nej, og det gør de heller ikke.
For fremtiden vil der ikke være en permanent husholderske på Grantham House.
Endnu et offer for tidens gang.
Hvor henrivende.
Er det ikke lidt gammeldags?
Nej. Det er meget chikt.
Må vi se det med hatten?
- Glæder du dig til London? - Ja.
Hr. Bates og jeg skal se til vores hus der,
så timingen er perfekt.
Jeg er ked af, at Susan går glip af alt det her.
Hun er ligeglad med tøj.
Hvorfor mon de ikke kom for to måneder siden,
som de oprindeligt havde sagt?
Hvordan kunne de? Regeringen ændrede datoen for overdragelsen.
- De sad fast. - Jeg ville dog være kommet
til min datters bryllup.
Så foreslår jeg ikke en karriere inden for diplomatiet.
- Kommer de før os? - Nej.
De tilbringer natten i Southampton.
Så vi ankommer alle til St James den samme dag.
Skal vi lade, som om de er et lykkeligt par?
Ja, det skal vi i hvert fald.
Hvorfor kaste en skygge?
Jeg er helt enig.
Ærgerligt, det ikke kan være her.
Jeg er ikke sikker på, et rådhusbryllup og en kirkelig velsignelse
er, hvad amtet forventer.
I øvrigt giver London bedre mening for Susan og Shrimpie.
Jeg vil gerne velsignes i en synagoge,
og hvor finder man en synagoge i Ripon?
Jeg beundrer den måde, du klarer det på.
Det vil lette det for lord Sinderby. Hvis vi klarer det.
Jeg tvivler på, lord Sinderby fortjener din omsorg.
Atticus elsker ham, og jeg elsker Atticus.
Kærlighed overvinder måske ikke alt, men alligevel en del.
Jeg er bekymret for, at fruen skal konfronteres med forræderen,
men det lader til, frøken O'Brien er blevet erobret af guvernørens kone.
Typisk.
Men jeg har hørt, de hverken har stuepige eller tjener,
hvilket synes sært for en markis og en markise.
For at være helt ærlig, hr. Carson,
tror jeg ikke, de har nogen penge.
De er forsvundet alle sammen.
Så Sinderby-millionerne må være en opmuntrende tanke.
Mon dog. Lady Flintshire er ikke verdens mest liberale person.
- Nej. - Men alligevel,
Madge siger, at lord Sinderby ikke er særlig ivrig.
Det forstår jeg.
Hurra for intolerance fra begge sider.
Jeg er bekymret for at køre det hele med kun hr. Barrow og hr. Molesley.
- Synes De, vi ser lurvede ud? - Synes De ikke?
Kunne vi låne en ekstra tjener?
Det ved jeg ikke.
At låne tjenere lyder som noget fra forrige århundrede.
Selv for mig.
Så ansæt en fyr den uge, vi er her. Det vil ikke koste meget.
For at gøre parat til den store parade?
Den store parade er passeret, hr. Carson.
Vi prøver bare at følge med, så godt vi kan.
Hvad ville min far sige?
At du opbyggede et solidt venskab med dit barnebarn.
Nej, skat. Du landede på en slange, så du skal tilbage dertil.
Nej!
Du må ikke være så ond. Lad hende blive, hvor hun er.
Det vil ikke hjælpe hende senere, hvis vi ikke lærer hende at tabe.
Græd bare, skat, og få Donk til at føle sig skyldig.
Du skal ikke kalde mig Donk.
Skynd dig, Donk. Det er din tur.
Hvad er det?
Det er fra min fætter i Boston.
Han sælger biler, men vil udvide til landbrugsmaskiner.
Du kender til begge dele.
Præcis.
Derfor vil han gerne have mig med.
Åbner han en afdeling her?
Nej.
Han bad mig om at blive hans partner i Massachusetts.
Ja så.
Hvordan går det med lord Sinderby?
Jeg tror, han håber på, jeg vågner op en morgen og har skiftet mening.
Man skulle tro, at med en sådan far, ville Atticus have et mere jødisk navn.
Hans rigtige navn er Ephraim Atticus.
Hans mor kaldte ham Atticus som barn, og det er hængt ved.
Hun er din allierede.
Ja.
Men ikke fordi hun mener, det er uden betydning.
Hun mener blot, at hendes søns lykke er mere vigtig.
Det kan jeg lide at høre.
Hr. Og fru Bates.
Må jeg bede om et øjeblik?
Jeg fik et opkald fra overbetjent Willis.
Hr. Vyner er tilbage og vil gerne komme forbi i morgen.
For at møde mig?
Jer begge to.
Det forstår jeg ikke. Hvorfor?
Det vil nok blive klart, efter han har været her.
Vi håbede, det var overstået.
Det gjorde jeg også, hr. Bates.
Jeg går op.
Godnat.
Jeg ser til børnene, så du ikke behøver gøre det.
Jeg må sørme sige, hun er ivrig.
Hvorfor foregive hun har opfundet moderskabet.
Jeg går også i seng.
Før du gør,
har du så gjort dig tanker om arbejdet i byen?
Boligerne er i dårlig stand,
og skal vi renovere dem, må vi hellere komme i gang.
Det ved jeg.
Men hvordan finder vi pengene?
Det må vi tænke over i London.
Og træffe en beslutning.
Stemmer det, at London-politimanden kommer tilbage i morgen?
Hvordan ved du det?
Husk på, at jeg med glæde vil sværge på, jeg så en hel billet.
Fruen er på vej i seng.
Fint. Tak.
Der er forhåbentlig andet end problemer mellem os, frk. Baxter.
Jeg vil gerne udnytte tiden i London.
Jeg beslutter altid at gå i teater, besøge gallerier og museer og...
Jeg kommer hjem og har ikke gjort noget af det.
Jeg vil gerne med.
Vi går sammen.
Det vil jeg minde dig om.
Datoen for afsløringen.
Mindesmærket? Hvornår er det?
Den 25.
Så vi er lige kommet tilbage fra brylluppet.
Hør her, vi afslører krigsmindesmærket i byen
kl. 12.00 den 25.
Jeg vil gerne have huset velrepræsenteret.
- Naturligvis. - Ja, hr. Carson.
Jeg håber ikke, det gør noget, jeg ikke kommer.
De vil blive savnet.
Jeg vil ikke bringe det op igen, men det ville være pinefuldt.
Hr. Carson forstår.
Ja, det kan meget vel være.
Stakkels kvindemenneske.
De hørte hende. Vi bringer det ikke op igen.
Er De færdig, mylady?
Ja, tak, Denker.
Hvem var ved døren?
En mand ved navn prins Kuragin, mylady.
Han er i salonen.
Jeg sagde, De ikke var kommet ned, men han ville vente.
Han insisterede.
Jeg tror ikke, jeg tager det samme på som i går aftes.
Det formodede jeg, så jeg har lagt den lavendelblå kjole frem.
Den står så fint til fruens farver.
Prinsen er en gammel ven, Denker. Ikke andet.
Naturligvis, mylady, men det skader ikke at tage sig godt ud.
Nej. Det gør det vel ikke.
Vi skal bruge repræsentanter for regimenterne
og selvfølgelig et band af en slags.
Men alt er vel under kontrol.
Det er det, mylord.
Jeg vil gerne have, William Masons far får en god plads.
William forlod dette hus for at ofre sit liv for fædrelandet.
Sådan føler jeg det meget stærkt.
Det gør vi alle, mylord.
Vil De underrette personalet?
Det er allerede sket.
Vi burde få et stort fremmøde.
Fru Patmore undskylder sig, men det er forståeligt.
Det beklager jeg, men det overrasker ikke.
Mylord.
Jeg ved ikke, hvad du mener med "vores sidste chance."
Vi har ladt enhver chance bag os for mange år siden.
Det kan jeg ikke acceptere.
Hvad med prinsessen?
De har ikke fundet hende endnu.
Vi har været væk fra hinanden i lang tid.
Agter du at blive skilt?
Hvorfor? Vil du have flere børn?
Jeg vil gerne tilbringe mine sidste år med dig.
Som ven og elsker.
Jeg søger ikke skandale.
Kun kærlighed.
De sidste år har været grimme.
Det, der er tilbage, må ikke blive grimt.
Nej.
Så,
hvad siger du?
Vil du have et svar bare sådan?
Jeg kender mine egne følelser. Det gør du også.
Jeg kan ikke tage en beslutning nu.
Jeg ændrer ikke mening.
Du skal ikke udråbe din stædighed til at være en dyd.
Ja. Tingene har udviklet sig en smule.
Hr. Green var åbenbart ikke helt den muntre sjæl, som hr. Carson skildrede.
Det lader til, han har overfaldet en del kvinder.
De var for nervøse til at stå frem før nu,
men med lidt opmuntring
har nogle af dem udtalt sig,
så vi kunne danne os et billede af hans opførsel.
Men der er ikke sket noget her.
Hans ofre var generelt små, spinkle kvinder,
som havde vist ringe eller ingen interesse.
Hvor ubehageligt.
Ja, det er temmelig ubehageligt.
- Er De ikke enig, fru Bates? - Jo.
Vi har også nyheder, som muligvis frikender hr. Bates.
Et andet vidne er trådt frem.
Hans vidnesbyrd indikerer, at den person, der skændtes med Green
på fortovet, var lavere end ham.
En der er lavere end Dem, hr. Bates.
Hvad mener de, fru Hughes?
Jeg ved intet om det.
Vi lader det ligge der.
Hvis vi får brug for fru Bates i London, kunne det så arrangeres, fru Hughes?
Vi er i London hele næste uge til lady Roses bryllup.
Kunne De komme forbi Scotland Yard på tirsdag kl. 10.00?
Hvis hun kommer, tager jeg med.
Som De vil. Fint. Så er det en aftale.
Nu vil jeg sige farvel.
Hvad pokker handlede det om?
Han forsøger at intimidere for at få det fre,
men det er bedst ikke at stå i vejen for ham.
Intimidere for at få hvad frem?
De er ønsket ovenpå, hr. Carson.
Hr. Evans.
Tak for at møde op.
Det er mig en glæde, mylord.
Deres far har udhugget mange gravsten til vores hunde i årenes løb,
så jeg er glad for, De fortsætter.
De her er som dem, vi tidligere har lavet til Dem.
Er det en bog med kæledyrs gravsten?
Et parallelt univers.
Nej, mylord.
Det er eksempler på alt, vi laver.
Javel.
Hvad er det?
Et mindesmærke, mylord.
Vi lavede det til en have i Hinckley.
Nær Leicester? De kommer sandelig omkring.
Der er De.
Det tog sin tid.
Jeg troede, Deres kimen var en fejltagelse.
Hvordan ville De ellers gerne tilkaldes?
Med Joshuas trompet?
Jeg foretrækker slet ikke at blive tilkaldt.
I hvert fald ikke af Dem.
Tag dem her ned til bilen.
Jeg henter hendes galocher og parasol.
Jeg har gået og tænkt.
Skulle jeg bare fortælle dem det hele og få det overstået?
Nej.
Jeg udleverer ikke mine hemmeligheder unødigt.
De har intet andet at bevise mod os,
hvis morderen ikke kan have været dig.
Alligevel.
Daisy.
Ja, hr. Carson.
Før vi tager af sted,
vil herren gerne give en invitation til hr. Mason til afsløringen,
hvilket også gælder Dem som Williams enke.
Tak, hr. Carson.
Jeg skriver til ham som formand,
men det vil være fint, hvis De også nævnte det i næste brev.
- Naturligvis. - Godt.
Vi må hellere komme op til bilerne.
Jeg håber, De kan klare et par dage uden Denker, Spratt.
Det håb vil blive indfriet, mylady.
Er det al bagagen, Denker?
Fruen er meget skarpsynet.
Vi mangler en kuffert.
Da det er hr. Spratt, der blev bedt om at bringe dem ned,
er jeg sikker på, han har anbragt den i særlig forvaring.
Hvor betænksomt, Spratt.
Vær venlig at hente den nu.
- Men jeg har ikke... - Hent kufferten, Spratt.
Jeg føler mig skyldig over at efterlade Marigold alene.
Hun er ikke alene. Hun er omringet af barnepiger og børn.
- Det ved jeg. - Hun får det rigtig sjovt.
Edith er besat af det barn.
Hun er en kær lille sag.
Det er hun.
Men der er noget ved Marigold.
Ved Marigold? Hvad?
Det ved jeg ikke. En fornemmelse af déjà-vu.
Jeg kan ikke helt forklare det.
Hør her alle sammen,
Andy vil være ekstra tjener, mens vi er i London.
Bistå ham endelig.
- Begyndende med middagen i aften? - Ja. Det er idéen.
Hvordan fandt hr. Carson Dem?
Jeg var tjenestedreng,
og hr. Carson spurgte min gamle butler om råd.
Det er kun en uge, tager han Dem tilbage?
Jeg vil ikke tilbage. Ikke som tjenestedreng.
Jeg vil være tjener, og det her er første skridt.
Det er modigt.
Man skal være modig nu om dage.
Kender De London godt?
Nej, jeg voksede op i East End.
Jeg har kun arbejdet i Bayswater.
- Bayswater? - Ja, nord for parken.
Åh ja, jeg ved, hvor det er.
Så De kender ikke kvarteret?
Nej.
De er kun sammen med os til efter brylluppet?
Præcis.
De holder velsagtens af at more Dem.
Ja. Så meget som alle andre.
Der er sjov her, hvis man ved, hvor man skal lede.
De kender altså kvarteret?
Ja.
Jeg er kommet hjem.
Jeg har tilbragt mange år på St James's Square.
Før vi bliver draget ind i frøken Denkers gamle eventyr,
kommer De så ikke med mig, så jeg kan vise, hvordan alt fungerer?
Med det samme.
Byd jægeren velkommen, der er hjemme fra højderne.
Hvordan har I det?
Udkørte.
Toget fra Southampton var næsten lige så slemt som rejsen fra Bombay.
I kan hvile jer, før I skifter tøj.
Kan du huske Carson?
Jeg forstår, De ikke har tjenere med, mylord.
De dage er forbi for os nu, Carson.
Det behøvede vi ikke at sige.
De får lady Marys tjenestepige, Anna, til hjælp, mylady.
Herren får hr. Molesley.
Jeg vil vise Dem værelset.
Vi er ikke i et værelse. Sammen.
Vi er meget klemt.
Jeg deler ikke værelse.
- Jeg tager på hotel. - Hold nu op.
Rolig, vi finder en løsning.
Hvis De vil følge med.
Måske kan lady Rose dele med lady Edith?
Tak, fru Hughes.
Jeg vidste, hun ville skabe problemer.
Mor.
De sagde, du var ankommet.
Ja. Sikke en rejse.
Det er, som om jeg har rejst i evigheder.
Nu er du her.
Giver du ikke din gamle mor et kys?
Selvfølgelig.
Det er noget af et valg.
Jeg håber, du vil kunne lide ham.
De kommer alle til middag i aften.
Er du helt, helt sikker?
Absolut.
Godt. Det er alt, jeg vil vide.
Har hr. Carson kaldt til bords?
De er ikke kommet alle sammen.
Jeg fandt et brev fra hr. Vyner, da vi ankom,
der bekræfter, at jeg skal til Scotland Yard i morgen.
Prøv at tage det roligt.
Hvorfor ikke se til dit hus efterfølgende?
Det ville du elske.
I London fører vi tilsyn, men man tager selv
kaffe og drinks fra et sidebord.
Når de sidder ned, går vi.
På mit sidste sted blev tjenerne, til man gik i seng.
Ikke her. Vil de have et glas til, skænker de selv.
Sådan.
Jeg håber, Anna var til nytte.
Det bliver hun helt klart.
Hvor er Sinderby-parret?
Vi troede, du var lord og lady Sinderby.
Desværre ikke.
Hvordan er de?
Hun er meget rar og glad for Rose.
Han er mindre overbevist.
Rose er mere end en udfordring for ham.
Det får mig til at smile, at de fremsætter indsigelser.
De har lige så meget ret som os.
Mor, far, kan I prøve på at opføre jer som et lykkeligt par?
Ville det ikke være uhæderligt?
Hvorfor? I er ikke separeret endnu.
Vi blev separeret det øjeblik, vi gik ned ad midtergangen i Southampton.
Det slår os ikke ihjel at spille komedie et par dage til.
Jeg vil bare ikke give lord Sinderby nogen ammunition.
Så lady Rose MacClare er en mésalliance.
Jeg er ikke sikker på, det hjælper, bedstemor.
Lord og lady Sinderby og hr. Atticus Aldridge.
Kom indenfor. Hvor dejligt at se Dem.
Far, mor. Det er Atticus.
Goddag.
Det er et sært navn.
Hvordan går det?
Lady Flintshire er noget af en udfordring.
Det sagde jeg jo.
Jeg må spørge, for jeg tænker ikke på andet,
hvorfor har inspektøren indkaldt fru Bates?
Ville det hjælpe, hvis jeg sværger, ingen af dem har gjort noget galt?
Det har jeg ikke været i tvivl om, men det er en lettelse at høre.
Jeg må hellere gå op.
Hvorfor vælge Yorkshire? Er der en historisk grund?
Egentlig ikke.
Jeg plejede at komme der som lille pige, og der er smukt.
Har De engelsk blod?
Det er sandt, vi kun går tilbage til 1850'erne,
men lady Sinderbys familie kom i kong Richard III's regeringsperiode.
Virkelig?
Jeg tænker altid på jer som nomader, der driver rundt.
Nu vi taler om at drive rundt,
passer det så, at I starter jeres bryllupsrejse på Melfords i Coningsby?
Ja. Lady Melford er mors kusine.
Er hun? Det har jeg aldrig vidst.
I ønsker vel en synagoge-velsignelse?
Jeg vil gerne respektere begge sider.
De forstår ikke vores skikke.
Men hvorfor skulle De det?
- Så det er ikke muligt? - Nej.
Det burde han have fortalt dig.
Jeg tænkte, vi kunne holde middagsselskab for alle sammen på onsdag.
Så De kunne møde noget af familien.
Og vise dem, hvor heldige de er.
Har De mange boende?
Vi er fyldt helt op.
Atticus måtte flytte ind på Hornby Hotel.
Det elsker jeg.
Det giver mening, og han kan have...
Hvad er det nu, det hedder...
Sin polterabend der uden at forstyrre os.
Skal De med, lord Sinderby?
Næppe.
Polterabender står ret højt på fars aversionsliste.
Er det en lang liste, lord Sinderby?
Med aversioner?
Nej.
Så længe jeg kan styre udenom falskspillere og halvrå fisk
og skilsmisse.
Jeg mener, jeg er ret nem.
Er skilsmisse så forfærdelig i dag?
Er det værre at blive sammen og være ulykkelige?
Jeg er klart gammeldags, men for mig betyder skilsmisse svaghed,
fornedrelse og skandale.
Fiasko.
Er De glad for at være i London igen?
Ja, når jeg får huset tilbage.
Hvornår rejser lejerne?
I princippet i næste uge.
Jeg skal have de rigtige malerier fra magasinet.
Sikke et palaver.
Jeg ved det, men tænk på lettelsen, når jeg kan
lukke døren og endelig være alene i mit eget hjem.
Vil lord Flintshire ikke være der?
- Naturligvis, vil han det. - Naturligvis.
Det var en sjov ting at sige.
Sjov er et ord for det.
De skal vide, De altid vil være velkommen på Canningford.
Hvor venligt.
Sig mig, er det svært at finde personale i dag?
Egentlig ikke.
Men vi er jøder, så vi betaler godt.
Hvis jeg ikke får en tidlig aften, klarer jeg ikke ugen.
Kommer Dicky Merton til brylluppet?
Det tror jeg ikke.
Det er jeg ked af.
Du har skiftet humør.
Jeg er for nylig blevet mindet om,
at man ikke får mange chancer i livet, og går man glip af dem,
kommer de ikke nødvendigvis igen.
Sinderby er stiv som et bræt.
Hvad kan jeg stille op?
Må jeg spørge, om I bekymrer jer om Sybbie og George, mens I er væk?
Hvorfor skulle vi det?
Ingen speciel årsag, men jeg tænker hele tiden på Marigold.
Gud fader. Hvordan mon du bliver, når du får et selv?
Jeg overlader alt til barnepigen.
Det siger du,
og jeg kender til, hvordan børn lever i Downton,
men det virker alligevel sært.
Vil det være anderledes i Amerika?
Han rejser ikke. Det ligger fast.
- Mary... - Stop!
Det er mit bryllup, og det skal ikke ødelægges.
Du har ret.
Hvorfor går vi fire ikke ud og spiser frokost på onsdag? Også dig, Edith.
For at markere Roses sidste frie dage og en epokes afslutning.
Vi kan tage til Rules. Jeg giver.
Ja.
Hvorfor ikke?
Sinderby bliver en udfordring for Rose, er jeg bange for.
Ingen tvivl om det.
Hvad gik der af Susan?
"Har De engelsk blod?" Helt ærligt.
Hun taler uden omtanke.
Vidste du i øvrigt, at Bates og Anna
skal til Scotland Yard i morgen tidlig?
Nej da. Hvorfor?
Bates gav ikke nogen grund.
Skal vi aflægge karaktervidnesbyrd?
Det tilbød jeg, men han afslog. Ikke endnu.
Stenhuggeren har sendt sin regning.
Er fru Patmore nedenunder?
Det tror jeg, mylord.
Og er Bates tilbage?
Ikke endnu, mylord.
En mærkelig sag, Carson.
- Kan jeg hjælpe? - Jeg leder efter postkassen,
eller har De ikke nogen?
Det er dernede, men posten er nok gået.
- Er det vigtigt? - Lidt vigtigt.
Jeg hader at sige, checken er sendt, hvis den ikke er det.
Jeg kan gå hen til Jermyn Street.
Der er Carson.
Kommer lady Flintshire for sent med sit brev?
Nej, mylord. Jeg samler ind nu.
Tak, Carson.
Frøken Baxter og hr. Molesley har bedt mig om
at gå med hen til Wallace Collection i morgen.
Daisy, brylluppet er på fredag.
Det sagde jeg også.
Men det er kun tirsdag, og vi er næsten færdige, er vi ikke?
Bortset fra det, vi ikke kan gøre før selve dagen.
Jeg ved ikke rigtig.
Er det et køkken eller et feriested?
Gå bare, men...
Hvis du ikke er tilbage til te, ringer jeg efter politiet.
Gode gud!
Undskyld, jeg afbryder deres arbejde, fru Patmore.
Det er helt i orden, mylord.
Jeg ser vist lidt sjusket ud.
Slet ikke.
Jeg ville bare spørge,
om De ville genoverveje at komme til afsløringen af mindesmærket.
Jeg vil ikke være uforskammet...
Det ved jeg, men det er vigtigt for mig, at forsoning er dagens ånd.
Jeg ville føle det som en fiasko, hvis De var fraværende til ceremonien.
Jeg beder dem.
Jeg beder om det som en tjeneste.
Meget vel. Hvis det betyder så meget for herren.
Det gør det.
Tak.
- Følger De med, fru Bates? - Jeg bliver hos hende.
Som De vil. Denne vej, tak.
Stil Dem op på rækken.
Hvorfor? Hvad har jeg gjort?
Det er galskab.
Kom nu.
Hold skiltene foran, tak.
Mange tak. De kan gå.
Hvad handler det her om?
Hun havde intet med det at gøre. Det ved De.
Fald ned, hr. Bates.
De må vide, at det meste blot er rutine.
Så vi kan udelukke folk fra vores lister.
Vi går.
Vi har forretning at se til, mens vi er her.
Så vil De vil hurtigt videre.
Har De styr på det nu?
Det tror jeg.
Middagen forløb uden uheld.
Vi kan gå en tur senere, så jeg kan vise rundt.
Hvad med lady Grantham?
Hun går i seng inden da.
Mon De kunne bringe kaffen op, mens den stadig er varm?
Eller er det for meget at bede om?
Jeg håber ikke, De fører ham på afveje, frøken Denker.
Nej.
Andy er ikke en bondeknold, er han?
Jeg formoder, han kan finde rundt, bedre end jeg kan.
Det tvivler jeg på.
Hun pønser på noget, gør hun,
noget til egen fordel, og jeg gad godt vide...
Daisy? Lytter du?
London er fuld af muligheder, ikke?
Livet er fuldt af muligheder.
Virkelig?
Undertiden synes jeg, mit liv helt er blottet for muligheder.
Hvor er tante Violet?
Tante Violet er gået op.
Det er fru Crawley også.
Og Atticus?
Hvor er den elskovssyge knøs i aften?
Kan du ikke huske det? Han har sin polterabend.
Kan du lide ham, far? Sig, at du kan.
Det kan jeg helt sikkert. Rigtig meget.
Kom du til Bond Street?
Fyren, jeg skulle se, var optaget. Jeg går i morgen eftermiddag.
Du må ikke forsinke os til lady Sinderbys middag.
Hvad skal du i Bond Street?
Jeg havde bare en idé, det er alt.
En idé han tydeligvis ikke har i sinde at dele med os.
Godt. Jeg går i seng.
Du sagde, vi skulle have en drink til, og jeg fik en til.
Så nu går jeg i seng.
I kan blive lige så længe, I har lyst.
Sæt det på min regning.
Nej, ikke i aften.
Undskyld, jeg vildledte dig, men det sker ikke.
- Hvem er det? - Deres te, hr.
Jeg har ikke bestilt te.
Hvad i alverden?
Er det en vittighed?
Betalte hr. Ryecart dig for at komme op?
Vent. Et øjeblik.
Farvel.
Andy?
Hvordan gik det i aftes?
Gik du tur med frøken Denker?
Ja, det gjorde jeg sgu, dumt nok.
Er alt i orden, hr. Barrow?
Helt fint, fru Hughes, tak.
Michael og jeg spiste frokost her på vores første stævnemøde.
En dag vil du blive glad for at tænke på jeres tid sammen.
Du er det eneste medlem af familien, der synes at forstå.
Undskyld, vi kommer for sent.
- Hvordan gik det? - Rigtig godt.
Viser jeg det, vil kvinderne her blive for jaloux til at spise.
Det her kom med bud.
Carson bad mig give dig det.
Tak.
Hvem er det fra?
Det er ikke underskrevet. Der er blot en bemærkning: "I går aftes."
Hvad er det?
Atticus,
der samler en tøjte op og lader hende komme ind på værelset.
Hvad?
Du godeste!
Drik noget vand.
Er De parat til at bestille?
Kan vi få et par minutter til.
Hvad vil du gøre?
Det ved jeg ikke helt.
Måske dropper jeg i aften, men hvad så med brylluppet?
Nu skal du høre, hvad du gør.
Du skal ringe til Atticus med det samme
og møde ham i eftermiddag.
Mary, du tager med hende.
Det er det klassiske polterabend-stads.
Du mener, de drak ham fuld,
lokkede ham i en fælde, hyrede en fotograf for at forøge hans forlegenhed?
Jeg er vis på, han fortryder her til morgen.
Men er "fortryde det" nok? Det ville det ikke være for mig.
Der er naturligvis en mand, der helst ikke så brylluppet finde sted,
og han hedder lord Sinderby.
Ville han gøre noget så beskidt?
Du skulle vide, hvor lavt folk kan synke for at få deres vilje.
De taler sammen nu.
Han møder hende i St James's Park kl. 15.00.
Det er for at bekræfte, at der ikke vil være middag ovenpå i aften.
Familien spiser hos lady Sinderby.
Jeg kan ikke se, hvorfor vi skulle have en ekstra tjener.
Vi burde bare have hyret ekstra hjælp til brylluppet.
Det er usædvanligt for en brudgoms forældre at give middag lige før et bryllup.
Det virker fremmed.
Måske gør den slags det anderledes.
Start ikke med det.
Jeg har ingen fordomme, fru Hughes.
Der er meget, jeg kan blive beskyldt for, men ikke det.
Hvad med mangel på selverkendelse?
Hr. Carson.
Kunne Andy få fri i aften?
Hvis familien ikke har brug for ham?
Han har kun været her et par dage og spørger allerede om at få fri?
Han vil gerne have, jeg viser ham byen.
Og enken?
Jeg er tilbage til hendes sengetid.
Jeg vil have alle her, indtil familien tager af sted.
Sørg for at være tilbage kl. 22.00.
Hvad vil De vise ham, De ikke viste ham i går aftes?
Hvorfor? Hvad har han sagt?
Kun at han ikke morede sig.
Nå, da, da.
Jeg håber, han er sejere end som så.
Jeg anede ikke, det eksisterede.
Jeg kan godt lide de små museer,
Wallace Collection eller Mauritshuis nær Haag.
Har De været i Holland?
Nej, jeg har bare læst om det.
Det er, som om intimiteten,
det at være nær malerierne,
gør dem stærkere.
Jeg har det på samme måde.
Har du, Daisy?
Jeg har det, som om jeg har været nede i en kulkælder
og nogen har åbnet op og fået mig ud i sollyset.
Det er en stor glæde.
Er det?
Jeg føler mig så vred, så utilfreds.
Det er, som om mit gamle liv var et fængsel, jeg skal tilbage til.
Det må du ikke sige.
Jeg håber ikke, jeg har gjort ting værre.
Er det ikke lady Rose?
Hvad siger du? Det giver ingen mening.
Stop!
Vi lader dem være i fred.
Det må jeg sige. Man er ikke sikker, før ringen sidder på fingeren.
Vil De gerne være i sikkerhed, frøken Baxter?
Måske.
Tror du, jeg ville nedværdige mig til det?
- Tror du det? - Det var ikke en drengestreg.
Men snarere en gennemtænkt plan for at få lady Rose til at trække sig ud?
Kald hende Rose, for Guds skyld.
Du tror, jeg er gerningsmanden.
Du er imod, jeg gifter mig med hende,
mere end jeg har indrømmet over for Rose eller hendes familie.
Meget vel. Lad os være ærlige. Jeg er imod det.
Vores familie har opnået meget, siden vi kom til dette land
og ikke kun for os selv, for vores folk.
Vi har en stolt historie, og vi har en plads blandt lederne af dette land.
Nu vil du kaste alt det bort for den her shiksa.
Det skal du ikke kalde hende.
Beklager. Jeg vil ikke fornærme pigen.
Hun virker anstændig nok.
Men hun er engelsk og anglikaner, og det vil hendes børn også blive.
- Hun er skotte. - Britisk så.
Den anden lord Sinderby vil være jøde, men ikke den tredje.
Og snart vil vores familie blive endnu et britisk dynasti
med alle de samme fordomme som alle andre, der handler i Harrods!
De børn, vi måske får, vil blive opdraget med begge sider.
Men jeres børn vil ikke være jøder! Forstår du det ikke?
Deres mor er ikke jøde, så det bliver de heller ikke!
Måske vælger de at konvertere.
Eller er du imod at give nogen et frit valg?
Du får det til at lyde så let.
Og du har kæmpet så lidt for det.
I må komme. De er her.
Jeg har brug for at høre, det ikke var dig.
Selvfølgelig var det ikke mig. Det burde du vide.
Atticus siger, det må have været en spøg.
- Tror du på ham? - Jeg tror ikke, det var en spøg.
Enten var det sandt, og han lyver, ellers forsøger man at forhindre brylluppet.
- Jeg ville gerne vide, hvad det er. - Helst før fredag.
Rose, må jeg præsentere min fætter, sir John Bullock?
Kom.
Edith, skat.
Undskyld mig.
Vi må hellere reagere hurtigt, før alt går galt.
Det ser ud til at, alt går galt lige nu.
Det er lidt ærgerligt.
Jeg mener det. Sybil var min allierede, og hun er væk. Nu Rose.
Og du er på vej væk og tager Sybbie med.
Det kan jeg næsten ikke bære.
Mary, jeg må leve mit liv.
Og efterlade mig alene med Edith?
Når du læser i avisen, jeg er sagsøgt for mord, så er det din skyld.
Måske har du ret i, det ikke var en spøg, men jeg vil bare have, du tror på mig.
Selvfølgelig gør jeg det.
Det er dog værre at vide, der er nogen,
som hader os så meget, at de opdigter en løgn.
Fortæl os mere om det britiske Indien.
Det er et vidunderligt land. Bombay er en pragtfuld by.
Men jeg ved ikke, hvor langt landet har endnu.
Vi hørte om den skrækkelige Amritsar-affære.
Amritsar var en meget beklagelig hændelse beordret af en tåbelig mand.
Jeg er ikke enig.
General Dyer gjorde blot sin pligt.
Det er ikke helt korrekt.
Vi har vel begge ret til vores egen mening.
Jeg vil minde Dem om, at Shrimpie kender Indien, og det gør De ikke.
Du ser alvorlig ud.
Bedste, tror du, lord Sinderby
ville prøve på at forhindre brylluppet?
Han ville gerne have det stoppet.
Men han elsker Atticus.
Kære, kærlighed er et meget farligere motiv end afsky.
Kom nu. Det er ikke sjovt alene.
Men De har ikke talt med mig, siden vi ankom.
Se nu at få klædt om.
Hvorfor hundse med ham, frøken Denker? Kan De ikke finde en på Deres egen alder?
Han skal nok få det sjovt.
Måske. Men jeg tror, De har en dårlig indflydelse.
Så tror jeg, vi har noget til fælles, hr. Barrow.
Uforskammet.
Hvis det var så herligt, hvorfor har du så været forstemt, siden du kom tilbage?
Jeg er blevet vist, hvad jeg mangler.
Før jeg startede på studierne, troede jeg, at historie, kunst og sådan
kun var for familien, ikke for os.
Ja, men det er en god ting, at du har udvidet din horisont.
På en måde. Men det har vist mig, hvor tomt mit liv har været indtil nu.
Du har lært et håndværk. Du er dygtig. Du er selv en kunstner.
Se lige den bryllupskage.
For hvad? Så jeg kan tjene i et køkken, der ikke engang er mit eget?
Var det ikke planen at studere, så du kunne assistere på hr. Masons gård?
Men selv hvis jeg gør det til sidst, er det så ikke bedst, jeg studerer her?
Med gallerier, biblioteker og teatre i nærheden?
Jeg kunne få et job i London. Det ved jeg.
- Det er jeg sikker på. - Så er det afgjort.
Jeg har besluttet mig. Jeg siger op.
Åh, Daisy.
De har været god ved mig, fru Patmore, og det bliver trist at sige farvel.
Men det er det rigtige.
Har hun ikke affærdiget det som en ondsindet fælde?
Jo, men hvem ville gøre det?
Bedste tror, det måske er lord Sinderby. Skal vi udfordre ham?
Må jeg byde på en godnatdrink?
Ja, tak.
Ikke til mig. Jeg er træt.
- Hvad med dig? - Men jeg kommer og siger godnat.
Hvor er frøken Denker og Andrew?
Ikke tilbage endnu, hr. Carson.
Jeg sagde, alle skulle være tilbage kl. 22.00.
De kommer sikkert snart.
- Hvor er de? - Aner det ikke.
Men det er svært for hr. Carson. Frøken Denker er ikke hans ressort,
og Andrew er her ikke længe nok til at bryde sig om et sort mærke.
Hun udnytter knægten. Til egen fordel.
Det bryder jeg mig ikke om at se.
Kakao, hvis nogen har lyst?
Tak, fru Patmore.
Det kunne jeg have gjort.
Jeg skal klare mig uden dig, så jeg må hellere vænne mig til det.
Vær ikke sådan.
Jeg er ikke på nogen måde. Jeg ser tingene i øjnene.
Hvad laver du her?
Jeg venter på dig.
Hvorfor mon?
Har du nydt din aften?
Ikke rigtig, nej.
Den var forfærdelig. Det er ydmygende at skulle spille komedie foran de folk.
Det vil ikke vare meget længere.
Vidste du, at Anne Melford var jøde?
Hverken ja eller nej. Hvilken forskel gør det?
Du behøver ikke komme med din pseudo-tolerance her.
- Vi er helt alene. - Jeg har det ikke på samme måde som dig.
Heller ikke med det.
Jeg godtager ikke flere af dine numre. Er det forstået?
- Jeg ved ikke, hvad du mener. - Jo, det gør du.
Hvis du ikke lover at opføre dig ordentligt,
fortæller jeg Rose det, og vi får se, hvad hun mener om det.
- Du taler i gåder. - Du lagde en fælde for Atticus.
Hele den billige, beskidte episode var dit påfund.
Blot fordi Rose ikke lod sig narre,
betyder det ikke, at hun vil tilgive dig.
Er du syg?
Jeg er spændt på at høre om den betaling, du talte om.
Jeg læste checkhæftets talon og ringede til firmaet.
Sæt dig, din slange!
Betyder det ikke noget for dig?
At vi har mistet vores penge,
at vi har mistet vores position,
at vi har mistet alting,
som børnene er vokset op med at tro, er deres ret.
Nu vil du have, at Rose skal være en udstødt?
Jeg siger ikke, det bliver let for dem,
men hvem har et liv, hvor alt er let?
Ikke os.
Og ved Gud ikke hende.
Du må ikke nævne skilsmissen, før hun er blevet gift.
Tror du, han ville sige stop i ellevte time?
Jeg advarer dig.
Hvis brylluppet ikke finder sted, vil Rose få besked om din rolle.
Nu vi alle er samlet,
har jeg besluttet, hvad jeg vil gøre med husene.
Jeg sælger maleriet af Della Francesca.
Jeg har opsøgt Sotheby's, der siger, vi får en god pris.
Er du sikker, far? Du har altid været så stolt af det.
Jeg nyder det ikke på samme måde længere.
Min far sagde altid, man skulle sælge med et formål, og jeg er enig.
Byens ve og vel kan være formålet.
Det er jeg glad for. Nu kan vi fortsætte arbejdet, når vi kommer hjem.
Skal vi?
Jeg har ødelagt maleriet for dig, ikke sandt?
Med hr. Bricker, det er derfor, du sælger.
Ja. Men ikke på den måde, du tror.
Hver gang jeg kigger på det, minder det mig om, jeg ikke troede på dig.
Jeg bliver så vred på mig selv, at jeg vil af med det.
Det er et ækelt nummer.
Den, der har fundet på det, er modbydelig.
Det, der chokerer mig mest, er, at nogen ønsker, jeg skal være så ulykkelig.
Undskyld mig.
Det er jeg netop bekymret over.
Er det korrekt at gifte sig med Dicky og vide, hans sønner er imod?
Det er alt sammen meget godt, men hvorfor lade dem snyde dig for din fremtid?
Undskyld, jeg forstyrrer, mylady, men frøken Denker har det ikke godt,
så frøken Baxter vil passe på Dem i aften.
- Vil hun komme sig? - Det er ikke alvorligt, mylady.
Tak.
Jeg har endelig en plan.
Starte på arbejdet i byen, finde den nye agent og rejse til Amerika.
Men vil det ikke vare måneder?
Hvorfor ikke sige, jeg bliver til jul, og så rejser jeg?
Det er en dolk i mit hjerte.
Hvad skal jeg gøre uden dig?
Vidste du, du ville sige det, da vi kørte til prøvninger
hos Madame Swann i Ripon?
Sybil fik hende til at lave aftenpyjamasser, og bedstemor nærmest besvimede.
Vi har vores minder, du og jeg.
Men nu tager du dem med til Boston.
Jeg vil hæge om dem.
Der er lang vej hjem til Tipperary
Rolig nu. Fald ned, frøken Denker.
Der er lang vej hjem
Frøken Denker!
Uden din mor
Hent fru Hughes.
Der er lang vej hjem til Tipperary
Jeg må se til fruen.
Nej, jeg gør det. Hr. Carson sagde, De var syg.
Altså, frøken Denker. Og så foran tjenestepigerne.
Hvem bryder sig om tjenestepigerne?
Godt. Så er det nok.
Og hvor har du så været?
Det vil De ikke vide.
Tag uniformen på og gå op i salonen.
Måske vil det gøre hende ædru, hvis jeg laver kaffe.
- Det er et forsøg værd. - Sid ned.
Fru Patmore? Hvad er der galt?
- Tag dig ikke af mig. - Sig det.
- Nej, det er ikke rimeligt. - Over for hvem?
- Over for dig, din klovn. - Jeg er ikke med.
Jeg græder, fordi jeg ikke vil have, du rejser.
Jeg kommer til at savne dig.
Du skal ikke tage dig af det.
- Jeg kommer over det. - Jeg har en måneds opsigelse.
Jeg kommer tilbage til mindesmærke-ceremonien.
Og jeg har ikke et nyt job endnu.
Glem kaffen. Hun er gået op, gudskelov.
Det burde vi også.
Ja.
- Er der sket noget? - Nej. Ikke endnu.
Så De er kommet tilbage?
Vi troede, De var stukket af til søs.
Jeg beklager, hr. Carson. Men frøken Denker blev syg.
Åh, pyt med det, bare hun var blevet fjernet.
Af mændene i de hvide kitler.
Fald ned, hr. Carson. Vi klarer det.
Hvad skete der?
Hun tog mig med begge aftener til en skrækkelig kælderklub
et sted på Shaftesbury Avenue.
- Jeg formoder, De spillede. - Jeg tabte det hele.
Jeg betalte på papiret, men det er hele opsparingen.
Og hun tabte vel ingenting?
Et spørgsmål.
Hun har ikke lagt an på Dem? Gjort noget upassende?
Nej, ved Gud, nej. Slet ikke sådan noget. Hun sad bare og drak.
- De gav hende, hvad hun ville have. - Jeg forstår.
Jeg tror, jeg forstår.
- Næste gang tager jeg med. - Bliver der en gang til?
Ja. En enkelt gang. Jeg er ret sikker på, De vil nyde det.
Det må være første gang på et rådhuskontor, bedstemor.
Du tager helt fejl.
Nej, i 1878 deltog jeg i lord Rosebery og Hannah Rothschilds bryllup.
Det blev holdt i fattigbestyrelsen, lidt i samme stil.
Det virker lidt trist.
Men bliver man gift med en Rothschild, er der visse kompensationer.
Har lady Flintshire det godt?
Cora, kunne du hjælpe Susan? Se. Hun ser lidt sær ud.
Der er noget, De skal vide,
og jeg har det dårligt med ikke at have fortalt det før.
Vi skal ikke have nogen dødsleje-tilståelser, Susan.
Husk på, det er ikke din dag.
Beklager, tante Violet, men jeg tror, det er tid.
- Det er faktisk på høje tid. - Hvad er?
Nej, vær nu sød.
Shrimpie og jeg skal skilles.
- Hvad? - Jeg er bange for, det vil være i aviserne,
og under omstændighederne angår det også Dem og Deres familie.
- Ved Gud, hvis... - Tak, lady Flintshire.
Eller må jeg sige Susan?
Vi er advaret og således forberedt.
- De kan ikke mene... - Far, jeg beder dig.
Hvis du gør noget for at stoppe brylluppet, forlader jeg dig.
Og så får du en skandale, der bliver værd at tale om.
Jeg tvivler på, du havde forventet, at føre dit elskede barn
gennem Caxton Halls porte.
Der er meget i mit liv, jeg ikke havde forudset,
men hvis du er sikker, er jeg også.
I øvrigt var Atticus uskyldig.
Jeg er flov over, jeg vaklede.
- Jeg ved, han var uskyldig. - Hvordan kan du vide det?
Det gør jeg, ikke en antydning af tvivl.
Hvem er min fjende?
Det er ligegyldigt. Du kender ham ikke.
Ikke rigtigt.
Så vil jeg ikke vide det.
Jeg vil ikke hade nogen i dag.
Ved du, det er mit rigtige bryllup?
Ikke velsignelsen i eftermiddags?
Det er her, jeg bliver hans hustru.
Og jeg håber, du bliver meget, meget lykkelig, min kæreste skat.
Jeg fatter det ikke. Er det alt?
Skal jeg bare være en god taber?
Det er alt for sent, kære, alt for sent.
Vær venlig at stå op.
Hør, alle sammen.
Når de er færdige med at spise frokost,
gør de sig klar til velsignelsen kl. 14.30.
De af jer, der tager til Savoy-kapellet,
har en vogn, der kører jer til eftermiddagens reception.
- Hvad med middag, hr. Carson? - Kun familien.
Fruen ønsker en buffet med rester.
Jeg supplerer måske med varm suppe.
Jeg må gå. Jeg hjælper lady Rose med at skifte.
Jeg synes ikke, det er korrekt at tage bryllupskjole på til en velsignelse.
Hun vil ikke bære slør.
De har ret. Vi bør komme i gang.
Skal vi prøve at slippe væk lidt senere?
Når fruen er gået i seng.
Hvad? Mener De, De gerne vil med?
De har haft det morsomt, frøken Denker.
Medmindre De er træt af tømmermænd?
Jeg ved ikke, hvad De mener. Jeg havde bare hovedpine.
Kommer han med, så behøver De ikke bekymre Dem.
Nej. Vi vil have Andy med.
- Til hvad? - Ikke noget, fru Hughes.
Du bør vide, Andy, du vil sidde med livet i hænderne,
hvis du gør fælles sag med de to.
Lord Sinderby, De skal vide, jeg elsker Deres søn meget højt,
og jeg vil gøre alt for, at han bliver lykkelig.
Det ved vi, kære. Og vi ønsker dig kun alt det bedste.
Så er det sket.
Vi går fremad med håb.
Se, hvem der kommer herhen.
Goddag, Tony. Hvor dejligt at se dig.
Og også dig, Mabel.
- Velkommen. - Er vi velkomne? Det håber jeg.
Du er lige så velkommen her, som jeg vel er til dit bryllup.
Er kun jeg pinligt berørt?
Jeg er ikke pinligt berørt. Vi skal giftes til december.
Og vi vil med glæde se jer begge.
Åh, det er jeg glad for at høre. Virkelig.
Det bliver i London.
Bryllup på landet om vinteren kan være en mudret sag.
Vi får vel aldrig at vide, hvem der gjorde det.
Men hvem bryder sig om det?
Det var ikke min far.
Det har jeg aldrig troet, det var.
Jeg ved, han er imod mig, men det er ikke hans stil.
Kan du se?
Hun kender dig allerede bede, end han gør.
Jeg er ikke sikker på, det er, hvad hun ønskede,
et rådhuskontor og Savoy-kapellet, men jeg tror, hun bliver meget lykkelig.
Jeg er enig. De passer godt sammen.
Hvornår skal du hjem?
Med det samme. Jeg kan dårligt vente.
Den unge Marigold kalder.
Du lyder, som om du ikke synes om det.
Nej, det er ikke tilfældet.
Se, der er Tony og Mary.
De er et smukt par.
Drop det, far. Det er en ønskedrøm.
Det gik, som du havde planlagt.
Du var lige, hvad jeg havde brug for på det tidspunkt.
- Det håber jeg, du ved. - Jeg ved en masse ting.
Man skal for eksempel holde sig fra lady Mary Crawley.
Men alt har ordnet sig?
Det har det for mig. Jeg håber det gør for dig.
Held og lykke, Mary.
Lord Sinderbys rypejagt foregår på Branc'ster Castle i år.
- I Northumberland? - Ja!
Vi tænkte på, om De ville slutte Dem til os.
- Det er meget venligt. - Alle sammen.
- Det ville glæde os. - Alle sammen?
Mon De ved, hvad De går ind til.
Jeg ringer til lady Grantham om en dag eller to for at tale datoer.
Det vil jeg glæde mig til.
Det var da ikke så svært, vel?
Ikke svært for mig, da jeg ikke havde noget at sige.
Overhovedet ikke.
Han virker som en vidunderlig dreng.
Tak, det er sødt sagt.
Jeg har hørt om din erklæring på rådhuskontoret.
Jeg ønsker dig kun lykke, min kære.
Hvad, jeg sagde eller gjorde, blev gjort af kærlighed.
Jeg er bange for, vi ikke definerer ordet på samme måde.
Hvordan klarer I to det?
Fint, tak, lady Manville.
Jeg føler med jer.
Det må være anstrengende, men jeg beundrer de gode miner.
Mon du kan huske, min far var jøde?
Jeg er bange for, jeg...
Hvor interessant.
Louise, jeg regnede ikke med at se dig her.
Er alt i orden, mylady?
Jeg troede, jeg kunne snige mig væk.
Jeg tror ikke, jeg bliver savnet.
Det ville jeg ikke sige.
Jeg føler, vores husstand bryder sammen, Carson.
Men det er vel, hvad der sker.
Folk bliver voksne og flytter, og ting ændrer sig.
Jeg håber ikke, lord Gillingham har oprevet Dem.
Nej. Han er lykkelig med frøken Lane Fox, og jeg er glad på deres vegne.
For hvis jeg kan tillade mig at sige det,
så var han ikke god nok til Dem, mylady, slet ikke.
Jeg tror ikke, andre ville være enige.
Men forskellen er, at De er enig med mig.
Jeg har set Dem forstå det med tiden. Modvilligt, måske.
Men De fandt ud af, han ikke var tilfredsstillende.
Jeg ved ikke, om det er alarmerende eller betryggende,
når det kommer fra én, der kender mig så godt.
Betryggende, håber jeg, for jeg er sikker på, De vil sejre til sidst.
Tak, Carson.
Det betyder mere, end De aner.
Åh, nej. Det var et sært bryllup.
Ingen ordentlig betjening, intet slør.
Man skulle tro, en af dem var skilt.
Jeg ønsker dem alt godt. Jeg har ikke noget imod lady Rose.
- Er det her? - Velkommen til Velvet Violin.
Tak.
Vi går ind hver for sig. Tal ikke til mig, før vi når bordene.
Tilbage igen, frøken Denker.
Jeg har to med denne gang. Den nye dreng og en til.
Det kan jeg se. Tag et glas og før dem hen til bordene.
Tak.
Hvad hedder han? Ham hun snakkede med?
- Basil Shute. Hvorfor? - Du får se.
- Skal De spille? - Jeg prøver.
Jeg spiller Pontoon.
Men du skal ikke. Okay?
Det var noget af et maraton. Men et lykkeligt et.
Ja. De passer til hinanden.
De måtte finde ud af det med lady Roses forældre til sidst.
Nu er det i det mindste kommet ud.
De må glemme det.
Nu da lord Sinderby og lady Flintshire
begge har grund til at se ned på den anden,
burde det holde dem i ro.
Ja?
Undskyld, mylady. Men Anna er ønsket nedenunder.
Hvad mener De, fru Hughes? Hun er ikke færdig.
Det ved jeg, mylady, og jeg er ked af det, men...
Hvad er der? Hvad er der sket?
- Hr. Vyner er nedenunder. - Hvad?
- Men... - Han er kommet for at arrestere dig.
Sker det altid?
Ikke altid, nej. Godt.
Indkassér, og betal din regning.
- Det kan jeg ikke modtage. - Hvorfor ikke?
Du vil gerne ud i live, ikke sandt?
- Jeg må betale Dem tilbage. - Det taler vi om bagefter.
Gå, mens jeg tager mig af hr. Shute.
- Hvad mener De? - Gå.
Undskyld,
men hvem af de tossehoveder er hr. Basil Shute?
Hvorfor?
Der er en dame i baren, som praler af et puds,
hun har spillet ham hele ugen.
- Nå? Hvad er det? - Jo, hun...
Hun venter udenfor, indtil der kommer en ind,
så går hun ind med dem
og kræver gratis drinks for at komme med nye spillere.
Nå, det gør hun?
Det er den kvinde, jeg kom ind med.
- Farvel! - Nej, vent!
Hun udnyttede mig.
Hun valgte mig, fordi hun mente, jeg var for ung og dum
- til at forstå, hvad hun var ude på. - Hun havde ret, ikke sandt?
Så spørg din onkel Thomas næste gang.
Godt, vi går.
Mange tak.
Har De ikke glemt noget?
Hvad?
Deres regning for tre aftener, frøken Denker.
Det bliver 4 pund og 10 shillings.
Jeg må vente på, hr. Bates kommer! Jeg må sige det til ham.
Måske var det bedre, han hørte det fra fru Hughes,
så han ikke siger noget, han fortryder.
Men det er absurd! Jeg forbyder Dem at tage hende med!
Alle regler er blevet overholdt.
Hvad er det her? Hvad sker der?
Lav ikke ballade, hr. Bates.
- De kan ikke gøre det! - Prøv at falde ned, Bates.
- Kan jeg ikke kautionere? - Desværre ikke.
Fru Hughes, henter De frakken?
- Jeg kan ikke lade hende gå. - De er nødt til det!
Et vidne har bekræftet, at fru Bates stod på fortovet
nær hr. Green, lige før han faldt.
Jeg vil ringe til vores advokat!
Ring så meget De vil, frøken.
Han kan finde fru Bates på Gerald Row politistation.
Men de bør vente til i morgen for hendes skyld.
Jeg ringer nu, for hun er uskyldig!
Og jeg er ikke frøken! Jeg er lady Mary Crawley!
Om De så var dronningen af Saba.
Jeg går. Og hun kommer med mig. Nu!
"De faldt med ansigtet mod fjenden."
"De skal ikke ældes som vi."
"Alder skal ikke trætte dem ej heller skal årene fordømme"
"Når solen går ned og om morgenen"
"Vil vi huske dem."
Vi vil huske dem.
Stå rør!
Før De bryder op,
vil jeg gerne bede om Deres overbærenhed et øjeblik.
Må jeg gøre opmærksom på endnu en tapper fyr, som meldte sig frivilligt?
Han var ikke fra Downton, så hans navn står ikke på mindesmærket,
men hans minde er værnet om her,
så det synes korrekt at markere hans død.
Fru Patmore?
TÆNK HER PÅ MENIG ARCHIE PHILPOTTS OFFER
LANCHASHIRE FUSILIERS DØD DEN 5. FEBRUAR 1917 - 19 år.
"Offer" er korrekt.
Jeg synes, det er smukt, fru Patmore.
Jeg er så glad på dine vegne.
Det er præcis, som det skal være.
Det synes jeg.
Jeg vil gerne se Williams navn nu, hvis du har et øjeblik, Daisy?
Min søster vil synes, det er en stor trøst.
Det bliver også rart for dig, Daisy, at have mindesmærket så tæt på.
Jeg troede, jeg ville blive trist, når jeg læste Williams navn, og det blev jeg.
Men jeg følte mig også stolt. Meget stolt.
Naturligvis.
Daisy bliver her måske ikke for altid,
men det betyder ikke, hun er mindre stolt af vores William.
Hvad? Rejser du, Daisy?
Der er ikke noget galt.
Hun har fået smag for London, så vi må lære at klare os uden hende.
På hendes alder er det vel på sin plads at søge nye eventyr, ikke sandt?
Er det sandt, Daisy?
Nej, hun spøger bare.
Jeg har tænkt på det,
men jeg har besluttet, jeg ikke tager nogen steder, før jeg har bestået min eksamen.
Det er jeg glad for.
Jeg hader, når folk, der elsker hinanden, er adskilt.
Jeg ved, hvad De tænker.
Det er ikke svært at gætte, mylady.
Hun bliver ikke dømt.
Jeg tror ikke engang, hun bliver retsforfulgt. De har ingenting.
Intet de deler med os.
Men De har ret, mylady. Hun bliver ikke dømt.
Nu vi er tilbage, synes du så virkelig, jeg skal kæmpe for Dicky?
Du sagde, du ikke ville gøre noget før efter Roses bryllup.
Det er overstået,
så det er tid til handling.
Kamptale, ja.
Og vil du kæmpe for prins Kuragin?
Du glemmer, at du sidder med trumfen.
Lord Mertons kone er død.
Jeg glemmer altid, hvor meget jeg elsker London.
Du burde rejse derop noget oftere. Interessere dig for forlaget.
Du burde blive mere involveret i driften.
Du er klog og en god forfatter. De er heldige at have dig.
Mary taler altid, som om hun er den eneste, der vil savne dig, når du rejser,
men du ved, at det vil jeg også.
Og jeg vil savne dig.
Stakkels hr. Bates.
De fængslede ham, da han var uskyldig.
Hvorfor ikke gøre det samme med hans kone?
Jeg har tiltro til britisk retsvæsen.
Hr. Bates blev løsladt til sidst.
Efter han havde siddet inde.
Smerte synes at skygge over dem begge.
Og i kølvandet bliver vi overskygget.
Kom nu, fru Hughes. Det ligner ikke Dem.
Fat mod for deres skyld.
Vi skal altid have håb.
Jeg fandt ud af i dag, hvorfor Marigold tiltrækker mig.
Nå? Hvorfor?
Hun minder mig om Michael Gregson.
Sig endelig, hvis jeg tager fejl.
Du tager ikke fejl.
- Fortæl ikke Edith, du har gættet det. - Hvorfor ikke?
Det gør tingene en del mere forståelige, end de var.
Gør det bare ikke. Ikke endnu. Mary ved det ikke, heller ikke Tom.
Lad det være Ediths hemmelighed lidt endnu.
Meget vel.
Jeg må indrømme, det er en usædvanlig følelse at vide, der en hemmelighed,
jeg faktisk er medvidende om.
Men jeg tier, hvis du vil have det.
Og vil du elske hende?
Dit nye barnebarn?
Faktisk og til min overraskelse
så tror jeg det.
Danish